VALENTIN
(Korišteni engleski titlovi u prijevodu)
Bok, zovem se Valentin, imam 8 godina.
Osim što idem u školu, doma izrađujem neke stvari za astronaute.
Izrađujem rakete, a sada radim na svemirskom odijelu i sličnim stvarima.
Moja obitelj je siromašna pa me još ne može poslati u NASA-u.
Moj jedini problem su moje oči.
Vid mi je dobar, ali sam malo razrok.
Ali možda astronauti i ne trebaju gledati ravno naprijed.
Vježbam svakodnevno zadržavanje daha.
To je jako važno u svemiru.
Zasada ga mogu zadržati ...
Sranje ... Samo 30 sekundi!
Živim sa svojom bakom. Djed je umro prije godinu dana.
Valentin!
Ona puno priča sama sa sobom i na sve se žali.
Vale!
Što mi drugo preostaje nego da je slušam? Jadna starica.
Vale, ustani se lijenčino.
- Diži se. - Što se događa, čemu panika?
Ništa, sve je u redu.
- Samo što se tvoj otac obogatio. - Što? Ne čujem te.
Otac ti zarađuje jako puno. Više ne prodaje medikamente.
Sada je voditelj laboratorija u njemačkom vlasništvu.
Ali jedino što mu je bitno
je kako da impresionira ljude u lijepim cipelama, jaknama i odjelima.
A što nama daje?
S čime mogu otići na tržnicu i kupiti nam hranu?
I sve što ti treba za školu?
Prestani, bako. Stalno se žališ na tatu.
Ovo je moj tata, Vicente.
to je jedina njegova slika sa mnom i ujakom Chiche
jer je moja ujna Sivlita pobjegla s taksistom prije dvije godine.
Tvoja ujna je ubila djeda. Nije htio nastaviti živjeti.
Doktor mu je rekao da ima dijabetes.
Trebala sam trčati za njime s tabletama.
Prema mojoj baki,
moj tata je rođen s psihipsološkim problemima.
Tata se skoro ugušio. Bio je sitan i sav je poplavio.
Tako je dobio taj strašan temperament.
Svim bebama kojima se tako što dogodi postanu takve.
Njihovi mozgovi ne dobiju dovoljno zraka pa su zbog toga stalno loše volje.
U stvari, prema baki svi imaju problema u glavi.
Nezahvalni žid, ta tvoja majka. Bila sam prema njoj kao prema vlastitoj kćeri.
Šteta što nije umrla da više ne pitaš za nju.
Bude li se ikada pojavila pred vratima,
isprašiti ću je metlom.
Ta drolja ti je varala oca još dok je tebe dojila.
Štogod, ona je moja mama.
I jako mi nedostaje. Iskreno, previše mi nedostaje.
Često sjedim u hodniku i zamišljam ako brojim do 1000
da će ona pozvoniti na vratima.
Ali čak i ako bih brojao do 4700 ili 4800 ne bi se pojavila.
Idem u Bernasconi školu, jednu od najvećih u zemlji.
I besplatna je. Plaćaš samo neku sitnicu.
Kada je taj Bernasconi umro,
ostavio je sve novce za izgradnju ove škole.
Ovo je velika slika Sv. Martina.
Iskoristim svaki izlazak da bi je pogledao.
Ove godine sam dobio gospođicu koja je stvarno divna. Nemam prigovora.
Nekada mi prođe misao kako je ona tatina cura.
On stalo dolazi s nekom drugom curom,
govoreći kako bi ona mogla postati moja mama.
Prije par mjeseci, za vrijeme jedne od mojih svemirskih šetnji
upoznao sam Rufa, pijanistu koji živi preko puta.
- Sve u redu? - Da, a ti?
- Dobro, jesu li jako teške? - Nisu, navikneš se.
- Jer tamo nema gravitacije, znaš? - Naravno.
- Ti sviraš klavir, istina? - Da, jesi li me kad čuo?
Da, sviđaju mi se te čudne melodije koje sve isto zvuče.
Imam prijatelja koji je isto astronaut.
Da, i?
Mogu ovo raditi duže od njega.
Valentin, dolazi ... trebaš popiti mlijeko.
Valentin!
Što je sada?
Ne pričaj sa strancima. Posebno ne s tim pijancem.
Pijancem?
Znam o čemu pričam.
Dovoljno sam se nagledala takvih. Što je htjela ta propalica?
- Pričali smo o mojim svemirskim cipelama. - Kakvim svemirskim cipelama?
On je luđak. Mogao ti je reći bilo što.
Ne cmizdri. Kažem li ovo tati, imati ćeš zbog čega plakati.
On me pozdravio. Što sam mogao učiniti?
- Evo, ispuši nos. - Ne curi mi nos!
- Ispuši! - Neću!
- Hajde! - Neću!
Noću bi ostali doma i slušali glazbu.
Baka bi mi pričala priče, posebno onu kako je srela djeda.
Imao je prekrasne zelene oči. Odmah sam znala da je on čovjek mog života.
Nismo smjeli izlaziti vani. Mom ocu se nije sviđao.
Ali svakog petka došao bi pod moj prozor i upalio cigaretu.
Vrh bi se upalio i znala bi da je to on.
Nikada nismo izustili ni riječ ...
ali jednog dana kada sam se vratila kući naletjela sam na njega.
Rekao mi je puno lijepih stvari kao kako sam jako lijepa.
I uzeo me za ruku. Još se sjećam kakav je to bio osjećaj.
I onda me poljubio u usta.
Bila sam luda za njim i htjela sam s njime ostati.
Otišla sam gore u svoju sobu, pokupila svoje stvari i pobjegla s njim.
Nismo ništa imali. Živjeli smo u malom unajmljenom stanu bez kupatila.
Zamisli to.
Ali jako sam ga voljela. To je bilo dovoljno.
Znao je koristiti konop za veš za sušenje fotografija.
Možeš li zamisliti kako nam je grozno soba smrdjela?
I u toj sobi se rodio tvoj otac.
Preko noći nije bilo svjetla, pa sam palila svijeće.
Strašno sam se osjećala zbog toga.
Ali tvoj djed, koji me je jako volio,
uzeo bi me za ruku i rekao: 'Ne brini se, srce.'
I tada bih sve zaboravila.
Kada bi me gledao i ljubio, zaboravila bih na sve svoje brige.
Željela bih da je još tu jer mi jako nedostaje.
Jako sam usamljena. Imam tebe, ali sam i dalje usamljena.
Kada budeš upoznao djevojku koja ti se stvarno sviđa, razumjeti ćeš.
Drago mi je što mi praviš društvo, ali puno mi nedostaje tvoj djed.
Jako puno.
Slušao me kao nitko drugi. Kad me vidiš da pričam sama sa sobom,
Zapravo pričam s njim jer me volio kao nitko.
A bio je tako zgodan. Tako zgodan.
Moj najbolji prijatelj je Roberto Medina. U istom smo razredu.
Slično razmišljamo i sve dijelimo.
Prestani, Valentin. Sada je red na mene, silazi, seronjo.
Njegovi roditelji su, kako da kažem, moderniji.
Da, moderniji. Posebno meni jer živim s mojom starom bakom.
Želio bih imati takvu mamu, plavu i prekrasnu.
U školskom muzeju ima jedan jako čudan eksponat.
Dvoglava koza.
Ali najčudnija stvar koju sam ikada vidio,
je lik iz razreda koji nikad ne kaže ni riječ svojoj mami.
Izađe, da joj torbu i to je to.
Kad bih ja imamo mamu, pričao bih s njom po cijeli dan.
Neki ljudi imaju sve, ali ne uživaju u tome.
Kao ovaj čovjek u kafiću, koji samo pije kavu i čita novine.
Ima ljudi koji, kao da ne žive ili nemaju nikakve koristi od života.
Stvarno ćeš doći?
Kada? Dobro, kad god želiš.
- Tko je to bio? - Tvoj mušićav otac.
- Ima ti nešto za reći. - Što to?
- Želi ti to sam reći. - Nešto lijepo?
Ne znam i ne želim znati.
- Daj, nemoj biti zločesta. - Uvijek ista priča.
Ima novu djevojku.
Ako mu kažeš da sam ti rekla, ubiti ću te.
Neću mu reći.
Valentin!
Idi u tvornicu tjestenine i kupi dvije kutije raviola s ricottom,
- i pakovanje sira. - Malo ili veliko?
Malo. I nemoj lutati okolo. Vrati se odmah kući.
Bez lutanja? Jesi razumio?
Idi onda.
Na povratku kući sam se rastužio.
Djevojke mog tate nikada ne traju.
To vjerojatno ima veze s njegovim karakterom.
Kako je moj mali astronaut? Moj mali čovjek!
Jesi li kupio raviole? Dati ću ih baki.
Čuo sam da si bio jako dobar.
Pripazi ili će opet početi o astronautima.
Tiho, bako. Bio sam jako dobar.
Tata je jako ponosan na tebe.
- Gdje je djevojka? - Rekao si da ćeš šutjeti.
Prestani kvocati. Istina je, tata ima novu djevojku.
- Kakva je, tata? - Lijepa, ne volim ružne.
- Osim tvoje bake. - Ružan si ti!
- Nećeš ni ostati sa nama. - Moram raditi preko vikenda.
Ali donio sam ti nešto novaca. Tako si lijepa ...
Daj, prestani.
Tako si lijepa! Nije li ti baka lijepa?
Gledaj samo kako se smije.
Sada nešto glumi, kao da je neka uobražena filmska zvijezda.
Htio sam ti pričati o djevojci s kojom sam započeo vezu.
Tek smo se upoznali, ali mi se čini dobra.
- Možda će ona biti tvoja nova majka. - Je li plava?
Plava je i dobar je radnik. Ima 22 godine.
- Mogla bi ti biti kćer. - Daj mama, bi htjela da izlazim s frajerom?
Još uvijek dobro izgledam i u formi sam.
Nema više pravih muškaraca kao što je tata.
Takvi muškarci više ne postoje. Danas su sve neki prljavi hipici.
Koga bi ti izabrala da si njezinih godina?
Momka poput mene ili nekog od 22 godine koji po cijeli dan svira električnu gitaru?
Tata ne voli zabavnu glazbu. Ali je ja volim.
Slušam ploče koje je ostavila ujna Silvita kada je pobjegla sa taksistom.
- Ujče! - Tiho.
- Gdje je baka? - Unutra. Što ti radiš?
Što je to ujče?
Ja ću se za to pobrinuti, mama. Dođi i sjedni.
Pokazati ću vam za trenutak. Malo strpljenja. Sjedni.
- Što si to donio? - Nešto posebno. Sjedni.
Unutra, skroz od Ushuaiae,
donio sam vam ovdje ujnu i Marielu.
Ne zadirkuj nas tako.
Bok, mama. Kako si?
- Valentin! - Slušaj.
Prošli tjedan sam bila bolesna. Prehladila sam se i boljelo me grlo.
- Bolesna je. - Nisam se još skroz oporavila.
Ne, ne, sada je dobro. Gledaj ovo.
- Daj da vidim. - Kazeta.
- Vidiš li ti to? - Najnovija tehnologija, od Philips-a.
- Pažljivo. - Ima li još?
Da, možeš ćuti i bebu Marielu, samo čas.
- Kaži nešto baki. - Draga, već govori?
- Samo ... - Ma slušaj ti to.
Čujete li je? Nije li predivna?
Je li to za mene?
Ne, još ga plaćam. Košta najmanje šest bicikla.
Šest bicikli?
Oblačim se toplo kada izlazim vani.
Hvala Bogu što imam Marielu. Hvala Bogu.
- Vale, jesi li zaspao? - Tiho.
- Baka spava u susjednoj sobi. - Biti ću tiho.
Pazi na stepenicu.
- Mogu li ti reći jednu tajnu? - Samo naprijed.
U školi ima jedna cura koja mi se sviđa.
Stvarno? Kako se zove?
- Camila. - Lijepo ime.
Što je lijepo kod nje?
- Njena kosa i oči. - Oči?
- Radi li pletenice? - Ponekad.
- Mogu li ti pomoći da joj napišeš pjesmu? - Da.
Draga Camilita, kadgod si blizu, osjećam se nadraženo i čudno.
Ne, to neće ići.
Želim imati djevojku. Tvoja će je pjesma prestrašiti.
Da, u pravu si. Ideš li sutra igrati nogomet?
Popraviti ćemo TV, otići ćemo na utakmicu,
- i onda ćemo skupa na misu. - Da, na misu.
Poljubi me za laku noć.
Te noći sam uvjerio ujka da postoji djevojka koja mi se sviđa.
Kako sam stalno s bakom, kada on dođe,
želim pričati uglavnom o muškim stvarima.
- Bok, Vale, lijepi snovi. - Bok, ujče.
To je normalno, ili? To me ne čini lažljivcem.
Sljedeći dan je kišilo pa je utakmica bila otkazana.
kada sam išao po kruh, naletio sam na Rufa.
Bio mu je to jedan od onih dana kada bi ga djevojka izludjela.
Imam problema sa curom.
Pa makni se od nje.
Nije to tako jednostavno.
Pa ostani s njom ako želiš i dalje patiti.
Moje srce je slomljeno. Krvarim.
- Popij jedan džin. - Ma što ti znaš o džinu?
Nemaš pojma o čemu pričaš. Postajem umoran od tebe.
Sad mi je i autobus pobjegao.
Samo pričaš! Autobus je otišao!
Što hoćeš od mene?
Samo zato što nastavljaš pričati sa mnom.
Zašto si zbog toga toliko uzrujan?
Zamišljam kako je djeda otišao u raj.
I kada je otišao tamo, oni su ga zagrlili i slavili.
Nije htio imati više zdravstvenih problema,
jer možeš umrijeti samo jednom.
A kada mu se baka pridruži, ponovno će biti zajedno.
Ono što želim reći je da mislim,
da kada je otišao gore, djed je možda pomislio:
"Kako sam bio glup. Plakao sam jer nisam htio umrijeti,
a sada mi je tako dobro. Što nisam prije umro?"
- Djed je dobro. - Pa to sam i rekao.
Bolje mu je tamo nego ovdje dolje gdje je toliko problema.
Svim problemima na poslu i ujnom Silvitom.
Ne bi li bilo bolje da je prije umro?
Ne umireš dok ne dođe tvoje vrijeme.
Što drugo možeš napraviti? Ako se ubiješ nećeš u raj.
Nisam rekao da se trebao ubiti.
Nego da ako je tamo gore tako dobro da mi je drago što nije dulje poživio.
To je malo kompliciranije od toga.
Ali jesam li u pravu ili nisam?
Ideš u raj samo ako si bio dobar.
- Nemoj mi srati. - Ne govori to.
- Bio sam ozbiljan. - I ja isto.
Ujak je lud zbog svećenika, Bernarda.
Prije par godina napravio je skandal.
Danas vam želi nešto reći o smrti jednog čovjeka.
Argentinskog doktora iz Cordobe.
Mladića iz ugledne obitelji,
koji se posvetio proučavanju bolesti i njihovom liječenju.
Fizičke teškoće, patnje tijela,
kako ih se riješiti, boriti se i spriječiti ih.
Taj mladi doktor je mogao ostati u svom gradu,
živeći pristojnim životom, biti poštovan i uživati.
Drugim riječima, imati život bez puno muka.
Vjerojatno bi se oženio i imao djecu.
Bio bi u stanju dobro se brinuti o njima.
Mogao je uživati gledajući ih kako odrastaju,
idu na fakultet kao što je i on i obnašati neku korisnu funkciju.
Ali nije.
Ime tog mladića je Ernesto "Che" Guevara.
Prije nekoliko dana je brutalno ubijen u Bolivijskoj divljini,
jer njemu nije bilo dovoljno da živi u miru
i slijedi lagani put koji mu je život namijenio.
Pričam o običnom čovjeku koji je živio za ideal,
i koji je vjerovao da će se nepravda pobijediti.
Molim vas, ne odlazite prije nego li se upitate,
najiskrenije:
tko bi od vas dao, ne svoj život, nego godinu
ili samo jedan dan za ideal na način kako je Che dao sve što je imao?
Ali kao što je ujak rekao, svećenik nije mogao ništa promijeniti.
Sve je ostalo po starom.
Tvoj je red.
Dobro bacanje. Koja sreća.
Imam sreće s kockom, ali ne i sa tatinim curama.
Jedna od njih je bila stjuardesa. Bio sam jako uzbuđen.
Odlična majka za jednog astronauta, ali kada sam vidio svo to salo.
Je li ona leti sama? U Herculesu? [vojni transporter]
Ćao, moje maleno. Daj mi pusu.
- Pusti me. Ne mogu disati! - Jednu pusu.
- O čemu si razmišljao? - O ničemu. O letu svemirom.
Reci mu da ne može postati astronaut u ovoj zemlji.
- Što ti znaš? - Ona je u pravu.
Da bi bio astronaut trebaš biti amerikanac ili rus.
Ne, ako si rus onda si kozmonaut.
I kad narastem, Argentina će možda isto raditi rakete.
Misliš da je Gagarin znao da će letjeti svemirom kada je bio mojih godina?
Ti već živiš na mjesecu.
Nije me briga što ti pričaš.
Samo zato što nisi nikada postala pjevačica kao što si željela.
Ne budi tako drzak.
- Ne pričaj tako s njom. - Ona je prva počela.
Prvo se pobrini da imaš dobre ocjene.
Vidiš da ne sluša, djede.
Što god ti kažeš, bako.
Ne, ne, ne budi drzak.
Sljedećeg dana smo se rano ustali.
Ujak mi je pokazao kako se na najbolji način može skuhati kava.
Jesi li ti upoznao tatinu novu curu? Plavušu?
Nisam.
Tvoja majka je bila brineta. Nije bila plava, ali je bila prekrasna.
Meni se sviđaju žene s punim usnicama.
Lijepo ih je vidjeti.
Nisu samo sise. Žene su puno više od toga.
Što je s guzama?
Guza je vrlo važna.
I da te ne vara.
Trebaš pričati u ovo.
Bok, ujna. Slušali smo te i to nas je jako razveselilo.
- Sada baka. - Ne, neću.
Ma hajde, bako.
- Bok! - Ne trebaš vikati.
Ovdje je sve u redu. Pretpostavljam da je kod vas vrlo hladno.
Tvoj ludi muž je došao s ovim bez ikakvog upozorenja.
Da sam znala da dolazi, pripremila bih mu posteljinu.
To je sve. Poljubi mi Marielu.
Ostani još jedan dan, ujče. Nemoj ići.
Ujak nas je napustio bez da je popravio TV.
Ali mi je rekao da kažem serviseru da promijeni lampu.
- Miruj. - Vidit će da su dvije boje!
Miruj jer ću te ubosti.
Tko će gledati u noge?
Ta djevojka možda postane moja majka, misliti će da sam glupan.
Budi mirno samo sekundu. Nitko ti neće gledati u noge.
Jesi li luda?
Začepi gubicu.
Valentin!
Jesi to ti?
A jesi to ti?
Koji luzer! Prvi puta izlazim s curom i sve upropastim.
Hvala, ja ću to počistiti.
Opet sam to napravio.
Misliti će da sam kreten.
Tako.
Moj bože kako ću ovo popraviti?
Evo još jedan komad.
Hajde, jedi prije nego li se ohladi.
Ona vjerojatno misli kako sam i dalje malo dijete.
Baka kaže kako kola ne ostavlja fleke.
Ne opterećuj se s time. Neće.
Živiš s njom, zar ne?
Da. Moj tata ti je rekao?
- Da. I da je tvoja baka ... - Da, jadni čovjek.
Nema veze. Umro je od dijabetesa.
- U koji razred ideš? - U 3. u Bernasconija.
To je izvrsna škola. I jako velika, istina?
Da i u prizemlju je bazen s grijanom vodom.
Tamo su nas učili plivati.
Plivaš dobro?
Da. Dok je djed još bio živ, znao me je voditi u klub
u San Lorenzo.
Tamo sam naučio plivati.
- Moj djed me, kako se kaže, opisao. - Upisao.
Točno. Već prvi dan sam otišao na dublju stranu bazena.
- Izvrsno! - Da ...
dopustili su mi da skočim.
- Kako to misliš? - Da, nisam znao da trebam učiti.
Djed je stajao s druge strane ograde, a ja sam stao u red za duboki kraj.
Kada je došao na mene red, skočio sam i lamatao da ne potonem.
- Pecali su me da me izvuku. - Što?
Upecali su me. Imali su kuku i izvukli me.
- Kužim. - Pizza je odlična.
Mi uzmemo pizzu kod Independencie, jer nam je blizu.
Moj ujak voli pizzu s lukom, a i ja isto.
- Pa što onda nisi tu naručio? - Ne.
Ne s lukom. Od toga se ima loš zadah.
To se ne jede kada si sa djevojkom.
Ova s mozzarellom je također dobra tako da ne brini.
- Želiš li možda neko voće? - Sada?
- Ne, nakon što pojedemo. - Da, možemo pitati ako imaju kakvo.
Koje voće najviše voliš?
Jabuke.
- Jesi li je ikada vidio? - Ne, nikada.
Kažu da nije bila baš dobro.
Jedva da je se uopće sjećam.
Imao sam tri godine.
Gdje je ona sad?
Još uvijek u Buenos Airesu, valjda.
- Vjerojatno tamo gdje me je vodila. - Kako to misliš?
Mi smo svi skupa živjeli u jednoj kući, s mojim djedom i bakom.
Kada su se razišli ona me je uzela sa sobom.
Otišli smo živjeti s čudnim čovjekom. Mislim da joj je to bio novi dečko.
Zaboravi je. Ona je židovka. Moj tata je tu u pravu.
- Što tvoj tata kaže? - Da su oni drugačiji.
- Kako znaš da ja nisam? - To da ti nisi židovka?
Ti se šališ? Ne bi mogla biti djevojka mog tate, zar ne?
Točno.
Dolazim.
Kako zgodno.
- Nisi to nikada vidio? - Ne.
Reci tati da ti ih još kupi.
Ti mu reci. Možda će tebe slušati.
- Voliš li jako svoga tatu? - Naravno da ga volim.
Je li dobar?
A ti? Ti si ..
Ti si ...
Što želiš pitati ti nevaljalče jedan mali?
- Nemoj. Umrijeti ću. - Što si htio pitati?
Jesi li zaljubljena?
Jesam. I što mogu?
To zvuči tužno.
Ne pričaj gluposti.
- Mogu li ti dati jedan kompliment? - Samo naprijed.
Ti si najljepša djevojka koju je imao moj tata.
- "Moj tata imao", se kaže. - Želio bih da se udaš za njega.
Stvarno?
Da.
- A što s tvojom mamom? - Što ona ima s time?
Ti bi mi bila maćeha.
To bi bilo kao da sam sa svojom majkom, obzirom da nju više neću vidjeti.
Zar je ne bi želio vidjeti? Ne nedostaje ti?
Zašto ne pitaš tatu da je potraži?
Ne pričam s tatom o mami jer ga to razljuti.
Jednom sam rekao ne razmišljajući: Oh, to je gdje mama živi.
Zaustavio je auto, pocrvenio i rekao mi ...
da izlazim i udario me po uhu.
Rekao mi je da će me ostaviti njoj i stvarno je otišao.
Ali je zaustavio auto, a ja sam potrčao prema njemu i ispričao se.
Jadan čovjek, zar ne?
Što je bilo?
Ništa.
- Ti plačeš? - Ne.
Da, ti plačeš.
Zbog čega?
Ne plačem. Ponekad sam samo malo tužna.
Ja sam te rastužio.
Ne plači. Sve je kako treba.
Leticia.
Ne želim reći tati da si plakala.
U redu.
Ja mu neću reći o čemu smo pričali.
Tih tjedana smo bili vrlo produktivni. Svakakve su se stvari događale.
Pitao sam Rufa da me uči klavir.
Napravio je test i izbrojao mi prste.
Pogledao mi je i usta.
Provjerio mi je zube jer su oni kao klavirske tipke.
Jesi li vidio taj auto? Takav želim kad porastem.
Koja divota.
Kupio sam i lampu za TV i pokušao ga popraviti.
Ali kako je vrijeme prolazilo počeo sam brinuti. Gdje li je Leticia?
Nisam se čuo ni sa tatom.
Nikada ne mogu kupiti sve što mi treba.
Je li kava već gotova?
Odjednom se sve opet okrenulo naopako.
- Jesi li nešto izgorjela? - Ne, zašto bih to napravila?
Misliš li da sam nesposobna?
Misliš li da više ništa ne mogu napraviti?
Evo ga.
Spržila sam kruh onako kako voliš.
- Zvao je tvoj tata. - Je li dolazi?
Nije bio siguran.
Zauzet je s novim poslom.
Ne, ne želi doći. To nema veze s novim poslom.
Do sada si mogao upoznati svog oca.
- Sutra ću te ošišati. - Nije još toliko duga.
Samo nije uredna.
Hoćeš li poljubiti svoju baku?
Hajde.
- Sad te imam. Jesi li škakljiv? - Prestani, prestani!
- Hoćemo li se igrati? - Znaš da ja uvijek dobivam.
Dakle ti uvijek dobivaš, istina?
Pusti me.
Polako, malo moje.
Dobro, dobro. Dobro ti ide.
Ma što dobro? Stalno griješim.
Ne smeta, samo nastavi. Jako dobro.
Slušaj, ti si glazbenik. Imaš glazbu u svojim venama.
Teče po cijelom tvom tijelu.
Ovdje, ovdje, posvuda.
Sviraš samo tri tjedna.
Htio bi odmah postati Rubinstein i svirati Brahmsa?
- Imam li stvarno talenta? - Apsolutno, da.
Imaš više talenta za glazbu
nego za postati astronaut. To te neće nigdje dovesti.
Kako to misliš da me to neće nigdje dovesti?
- Odvesti će me na mjesec. - Ma svakako, na mjesec, propalice.
I moj tata me tako zove.
Jasno, zato što jesi propalica.
- I ja hoću čaj. - Čaj za gosp. Propalicu.
Reci mi Rufo.
Što?
Djevojka koju viđaš, je li još tvoja cura?
Bila je moja cura. Bila.
Nevjerojatno da se još sjećaš.
Vidi.
- Sviđa li ti se? - Stvarno želiš znati?
Naravno.
Ne, ko vještica je.
Slušaj ti mala propalice. Ne možeš svirati klavir.
- Nema više poduke. - To je bila šala. Lijepa je.
Ne trudi se ponovno biti dobar. Ona me ostavila.
- Ostavila me i pobjegla. - S drugim?
Ne želim o tome pričati.
Htio bih da me ostavila zbog drugog.
Najgore je to što me ostavila jer je htjela biti bez mene.
Baš kao moja mama.
Ona me više nije htjela vidjeti.
Vidiš?
To samo pokazuje da su muškarci romantičniji od žena.
Razumiješ li to?
Moja baka!
Baka ti ne izgleda baš najbolje.
Ona je uvijek takva. Od nedavno je nešto lošije, ali ...
- Ali što? - Moguće zato što je sada hladno.
Trebala bi do doktora. Ovo izgleda ozbiljno.
U knjižnici sam pogledao od čega sve stari ljudi poput nje mogu patiti.
Ništa nisam razumio tako da sam morao smisliti nešto drugo.
- Sljedeći. - Ja sam.
- Ti? Sam si? - Da.
Uđi.
Vjerojatno nije ništa ozbiljno, ali ne bi škodilo da je se pregleda.
Što s njom nije u redu?
Ne znam, zbog toga sam i došao.
Dobro, je li se na što žali?
Kaže da je boli, ovdje.
Prije godinu dana umro joj je suprug. To je moj djed.
Počela je pričati sama sa sobom i ruke joj stalno drhte.
Ti nemaš tatu ili mamu?
Nemojte njih u ovo miješati.
Mislim da tvoju baku treba pregledati.
Ali trebala bi sama doći ovdje.
To je nemoguće.
Razumijem to, ali ona nikada ne bi htjela doći.
Može li hodati?
Da, ali ne sve do ovdje.
Gledajte, razmišljao sam o nečemu.
Svaki dan oko četvrt do 10 ona ide na tržnicu.
Ako naletite na nju onda joj možete reći:
"Trebam vas pregledati, pogledajte me."
Ne mogu to učiniti, dragi.
Ovo je slika prve pričesti mog rođaka.
- Ovo je ona desno. - Jako lijepa slika.
Ali tvoja baka treba doći sama ovdje da je pregledam.
Molim vas, dođite na tržnicu.
Ne mogu to učiniti.
Ne dolazi u obzir, mladi gospon.
Pazite kuda idete.
- Oprostite, ja sam doktor. - Pa što ja imam s time?
Dopustite mi da vas pregledam. Možda imate neki problem, pogledajte me.
- Evo nas. - Jeste li sve donijeli?
Bez obzira na poteškoće na početku, moj plan je bio pun pogodak.
Gdje je?
Evo tu.
Prvo su joj krevet premjestili u prizemlje.
Umorila se od tog hodanja gore dolje po stepenicama.
Oni su sve sredili.
Onda su je pregledali od glave do nožnih palčeva.
Nije bila baš jako zdrava, ali nije imala ništa ozbiljno.
Trebate se odmoriti i opustiti.
Propisati ću vam dijetu da vam se smanji tlak.
Kad budeš gotov, trebam to nazad.
Jeste li dobro? Jeste li se odmorili?
Da, da.
U redu. Ne smijete uzimati sol, a ujutro samo šalicu čaja.
Nekoliko dana kasnije u zalagaonici vidio sam nevjerojatnu sliku.
Na dnu je bila ceduljica sa cijenom na njoj.
Odlučio sam uzeti nešto od novca koje je ujak Chiche ostavio
i kupiti to umjetničko djelo za doktora,
u znak zahvalnosti za dobro djelo koje je učinio.
- Kako dražesno! - Možete je objesiti na onaj zid.
- Na taj zid? - Da.
Gdje si pronašao ovu divotu?
- Kako izgleda ovdje? - Da, tu lijepo stoji.
- Kako lijepo i romantično. - Osvježiti će ordinaciju.
Da, svakako.
- Dođi ovamo, Valentin. - Bok, tata.
Zašto me nisi nazvao i rekao da je baka bolesna?
Rekla je da će ti ona sama reći.
Lažeš me?
Znaš kakva je ona. Mislio samo da ona ima ...
Mislio si, što si mislio?
Koji je to doktor kojeg si pozvao?
Misliš da možeš sve sam urediti?
Čitava obitelj sada pokazuje na mene.
Je li to ono što si htio? Pogledaj me! Onda?
- Pričaj! - Nisam te htio gnjaviti.
Nisi me htio gnjaviti, kako si ti dobar.
Bio si vani s Leticiom?
Što si joj pričao? Razmisli. Pokušaj se sjetiti.
Ništa.
Zezaš me? Ne možeš se sjetiti?
O čemu si pričao s Leticiom?
Pričao si o meni, sjećaš se?
Rekao si da sam seronja i da ti ne dopuštam da viđaš mamu.
Sada ti nemaš mamu a ja nemam djevojku, glupane jedan!
Što misliš zašto sam želio da je upoznaš?
Što si joj rekao?
Ništa.
Da ti ne dozvoljavam da vidiš svoju mamu. Seronjo. I ti i tvoja mama ste seronje.
Što se tamo događa?
Još jednom. Sada sam miran.
Što si joj rekao? Pokušaj se sjetiti.
- Ništa, kunem se. - Neću ti ništa.
Ali moram znati. Što si joj rekao?
Ništa, kunem se.
Ne pravi budalu od mene!
Vraćaj se ovamo!
Mali seronja.
Je li tata otišao?
Da, u pizzeriji sam. Je li tata otišao?
Izgrditi ćeš me.
Je li tata još ljut?
U redu.
Dolazim.
Puse.
To je bila strašna večer. Neću je nikada zaboraviti.
Pripremio sam joj čaj i nastavio na nju paziti.
Brinuo sam zbog nje. Znao sam da je dobro,
ali ako bi joj se nešto dogodilo što bih mogao učiniti bez nje?
Moja baka. Nisam znao je li dobro ili loše.
Ali ona je sve što sam imao na ovom svijetu,
i želio sam do ostane uz mene dok ne odrastem.
I ona je bila tužna. Osjećao sam isto da sam joj ja bio sve.
Pokušao sam je razvedriti, ali i ja sam bio stvarno rastužen.
Jadna duša. Ona je stvarno željela otići i ponovno vidjeti djeda.
Folklor ili tango?
Meni je bolji tango.
Ali ne želim ništa pjevati jer ćeš mi se rugati.
Ti se meni rugaš zato što želim postati astronaut.
Jesi li sigurna da želiš piti čaj?
Ako ne mogu znači da sam već umrla.
- Jesi li dala tati nalaze? - Da, jesam.
I što ti je?
Ništa. Moje se srce istrošilo.
I slaba mi je cirkulacija. Stara sam.
Ali moglo bi. Sljedeći tjedan idem u bolnicu.
Vjerovati ću u to kada to vidim.
Ti si dobar dečko, zar ne?
Hoćeš li mi donijeti koji keks?
- Ne. - Da, molim te. Onda ću ih sama uzeti.
Nemoj, odlazim ako ih uzmeš.
Umrijeti ću od gladi.
U redu, nema veze.
- Zna li ujak Chiche da si bolesna? - Ne.
Ne brini. Biti ću ponovno dobro. Pustimo ga na miru.
Ne, tata je bio ljut na mene zato što mu nisam rekao.
- Nije, bio je ljut zbog nečeg drugog. - Zbog čega drugog?
Zato što se nisi lijepo ponašao s njegovom bivšom.
Njegovom bivšom?
Sada ima neku drugu s kojom se želi oženiti.
Ona je balerina.
Pokušaš ih odgojiti najbolje što možeš i gle što se dogodi.
- Što ne valja? - Razmišljao sam o glazbi.
- Kakvoj glazbi? - Onoj koju više ne pjevaš.
Ne, više ne pjevam.
Zašto mi ne otpjevaš jedan tango?
Ma daj.
Onu tužnu, onu tužnu tako dobro pjevaš.
Neću.
Ma hajde.
Dobro, ali trebaš se okrenuti.
Nisam mogao spavati. Rufo je još imao upaljeno svjetlo.
Je li to John Cage?
Tko?
Boje, miris alkohola i cigareta, prijateljstvo.
Razmišljam o detaljima te noći kad god se želim osjećati dobro.
- Jesi li luckast? - Pripit si, ili?
Pripit?
Rufo je bio sretan. Iako sam bio malen shvatio sam da treba društvo.
Htio je pričati i moje godine nisu bile važne.
Upravo suprotno.
Zbog njega sam se osjećao starije i korisnije.
- Probaj malo. - Ti to ozbiljno?
- Dobro je. - Dobro je, zar ne?
Pomaže li ti da zaboraviš svoju tugu?
Kakvu tugu ti nosiš?
Uf, kad bi samo znao.
- Život nije tako lak, stari. - A kako to?
- Žene su problem. - Ma što mi kažeš.
- Rugaš mi se? - Ne, ne nastavi.
Komplicirano je jer su moj tata i mama rastavljeni.
- Sjećaš li se djevojke mog tate? - Da.
One koja mi je poklonila kamiončić.
Da, sjećam se.
Tako je lijepa da joj nisam htio lagati.
- Izdala me. - Što se dogodilo?
Tako mi se sviđala da sam joj svašta ispričao.
Sve je rekla mom tati i on se naljutio na mene.
- Ali bila je tako divna. - Koja šteta, zar ne?
Baš kao što si i rekao. Muškarci su više zaljubljeni.
Puno romantičniji, rekao sam.
Znaš, žene su nužno zlo.
Imaš li mamu?
Imao sam je.
- Kakva je bila? - Bila je fantastična, kao vihor.
Bila je poput čajnika kada se stavi na vatru.
Pištila je i parila, poput vatrometa. Otpuštala je enormnu snagu.
Bila je nevjerojatna.
Ona me naučila svirati klavir.
Bila je glazbenica poput mene, i sva je prštila od veselja.
Izašao sam iz njenih ušiju. Mogu se sjetiti kako se smijala.
Odzvanjalo je po cijeloj kući,
poput glasa operne pjevačice.
Na nesreću umrla je kada sam imao samo 15 godina.
Da te upoznala, sigurno bi te posvojila.
- Kako se zvala? - Berta. Bila je židovka.
Židovka?
- Ti isto? - Što ja?
Isto si židov?
Što misliš s ovakvim nosem?
Dopusti.
Ovo je psihodelično.
Halucinantno.
Što ti je?
Ništa.
Jesi umoran?
- Rufo? - Što?
Je li dobro biti židov?
Možda je to bilo od viskija,
ali tu noć sam imao dojam da ništa nije onako kako sam zamišljao.
Odrasli izgleda da nisu u stanju reći istinu.
Svijet bi mogao biti bolje mjesto.
Sve što sam mislio da znam moglo bi biti pogrešno.
Te noći sam ponovno počeo brojati.
Ona nije došla po mene te noći, ali jednog dana će pozvoniti.
Jako dobro, Valentin.
Molim vas, nemojte me ometati.
Nenadano i unatoč svemu, taj dan sam pronašao moje pravo zvanje.
Naposljetku, putovanje svemirom moglo bi biti stvarno opasno.
Iznenadila me. Nisam znao da ćemo morati pisati priču.
U čemu je razlika? Pisati o tvojoj obitelji je lako.
- O čemu si ti pisao? - O mojoj obitelji, što drugo?
Kakva obitelj? Ti nemaš obitelj.
Jako smiješno. Hajde, idemo.
Leticia!
Tko je taj?
Što ti tu radiš?
- Tko ti je taj? - Ricardo, moj kolega.
- Možemo li pričati? - Da, da.
Idi ti, vidimo se kasnije.
- Daj mi pusu. - Danas ne dajem puse.
Slušaj me. Kunem ti se da mu nisam ništa rekla.
- Zakuni se Bogom! - Zašto mi to govoriš?
Eto vidiš, lažeš me.
Valentin, vrati se.
Molim te. Uozbilji se.
- Ti si lažljivica. - Kunem ti se da mu nisam ništa rekla.
- Kako je onda doznao? - Što kako je doznao?
O čemu smo pričali. Pobjesnio je. Izdala si me.
- Ma daj, ljubavi moja. - Ne zovi me tako.
Htio sam da me tako zoveš, ali ne više jer si lažljivica.
- Mislio sam ... - Što si mislio?
Da ćemo paziti jedno na drugo, da ti se sviđam.
Zar ne znaš da te volim?
Ne znam.
Donio sam ti nešto. Uzmi to.
Kamiončić ...
i knjiga.
Ne trebaju mi.
Zašto se svi stalno nešto svađaju? I zašto sam ja uvijek između?
Umoran sam od psovanja, laganja i tuge.
Pogriješila sam sa tvojim tatom.
Ne možeš uvijek znati drugu osobu,
treba ti neko vrijeme da se bolje upoznate.
Ali ti si s njim prekinula zbog onoga što sam ti rekao.
Ako ti sad kažem da sam sve to preuveličao i izmislio,
hoćeš li ga nazvati i opet biti njegova djevojka?
Ne Vale, ne mogu to. Ne mogu ponovno biti skupa s tvojim tatom.
Što? Je li sada izlaziš s onim Ricardom?
Ne, nisam takva.
Bila sam zaljubljena u tvog oca ...
dok nisam shvatila da je to iluzija.
Zamišljala sam nešto drugo, kužiš?
Ne.
Htjela bi se zaljubiti.
Svatko želi s nekim biti,
i osjećati se zaštićeno i voljeno.
Pronaći nekog takvog nije jednostavno.
Ali ja sam našao tebe.
Da te nisam išao tražiti, ti ne bi nikada došla mene tražiti.
Željela sam te vidjeti.
Ali upravo si rekao da osjećaš kako si uvijek između.
U pravu si.
- Možda tvoja mama ... - Što moja mama?
Kako da to kažem.
- Što s njom? - Znam da te ona voli ...
Ne znaš ti ništa.
Možda ne znam.
Ali i ja sam žena.
Postoje stvari koje žene osjećaju i znaju, a muškarci ne.
Pa zato me ona ne želi vidjeti? Zašto me čini tužnim?
Jednog dana će ti reći zašto, i ti ćeš to razumjeti.
Kako ti to znaš?
Zašto te ne bi voljela, dragi?
Sada sam imao još nekoga na ovom svijetu.
Taj vikend mi je voćar dozvolio da se provozam s njime.
Ali ja sam samo razmišljao o Leticiji i da će mi biti zauvijek prijatelj.
Kad mi je rekla da sam lijep gledala me je ozareno.
Kako je to lijepo da se život može iznenada toliko promijeniti.
U nedjelju, baka se nije dobro osjećala pa smo požurili u bolnicu.
Htio sam ostati s njom, ali su me ujutro odveli kući.
- Rufo, baka je loše. Hoćeš li molim te sa mnom? - Što je bilo?
Ne znam, ali nije se osjećala dobro.
U Ushuai nema telefona.
Znaš li u kojoj tvrtki radi ujak?
Što je s nekom drugom rodbinom?
Moja tata će biti skoro ovdje, zar ne?
Nisam s njime pričao.
Uopće ti ne znam tatu. Ima li neki problem među vama?
Pa, bio je stvarno ljut na me.
Ne brini zbog toga.
Takvi su ti očevi. Ali ovakve stvari uvijek okupe obitelj.
Naučiti ću te jednoj istočnjačkoj tehnici koju prakticiraju lame.
Spoji ovako ruke.
Preklopi prste ... ovako.
Sada pomiči jednu ruku gore,
i drugu prema dolje.
Sada digni ovu gore i drugu spusti dolje. Malo brže.
To te opušta. Osjećaš li kako ti se oči opuštaju?
Sada nazovi baku. Tata će ti reći da je sve u redu.
Je li onaj TV pokvaren?
Da, to nam je jedini.
- Što ne valja s njim? - Nemam pojma.
Hajdemo pogledati.
- Da donesem lampu? - Da, kupio si je?
Ne, ne, ja sam obiteljski prijatelj.
Što?
Ali tek je stigla.
U koliko sati?
Šest.
Da, imam broj telefona.
Obavijestiti ću ih.
Već znam. Slušao sam vas. Ostavi me sada, želim spavati.
Ti idi. Vidimo se doma. Trebam prvo otići na jedno mjesto.
Nakon par tjedana već sam se osjećao, ajmo reći nešto bolje.
Tata je pričao s Robertovim roditeljima
i mogao sam ostati s njima neko vrijeme.
Nisam znao koliko dugo.
Oni su bila jako dobri prema meni, ali mi nisu bili moja mama i tata.
Trebao sam nešto učiniti.
Često sam posjećivao moje bivše susjedstvo. Tata je dao kuću na prodaju.
Nije mi se to sviđalo. To je značilo da tamo više nikada neću živjeti.
Tamo je bio čak i lanac na vratima. Tužno, zar ne?
Nikada više. Taj dio mog života je završio.
- Hej, mali. - Ja?
Da, dođi ovamo.
Da?
Sjedni, dijete.
Ima jedna gospođa.
Ovo mi je ostavila.
Trebao sam ti to predati.
Koja gospođa?
Tvoja majka.
Gdje je ona? Kada ste je vidjeli?
Ona je dobro.
Rekla je da je čula to s bakom.
I da te puno voli.
Tko ste vi?
Ja sam ti samo trebao dati tu majcu.
Znači vi ste njezin dečko.
Slušaj, dečko. Znao sam izlaziti s tvojom majkom.
Još uvijek je ponekad vidim. Što bi još htio znati?
Želio bih znati zašto me više ne želi vidjeti.
Slušaj.
Tvoja majka se jako napatila.
Stalno dolazim ovdje i gledam te kako prolaziš.
I stalno joj javljam kako si.
Ona je sada bolje.
Ali tvoj tatica ...
Tvoj tata je bio prema tvojoj mami ...
Ona nije bila dobro.
Mislim ...
Bila je toliko uplašena od tvog tate ...
Mislim ...
Strašila se izaći vani na ulicu.
- Mislim ... - Prestani.
Tvoja majka je luda za tobom.
Ona će uvijek biti tvoja majka.
Ona ...
Ona počinje ponovno biti lijepa i želi se dobro osjećati.
- I biti snažna, razumiješ? - Reci joj da je želim onakvu kakva je.
I da više nemam gdje živjeti.
I da možemo skupa živjeti gdje god to ona želi.
Hoćete li joj to reći, gospodine?
Čujete li me, gospodine?
Bok, Leti. Sada sam bolje ... da, da.
Subota u 3 na uglu moje stare ulice.
Velika pusa i od mene.
Želio sam svoju obitelj, pa sam pokrenuo novi plan.
- Leti! - Bok, Vale!
Mislila sam da me više nikada nećeš nazvati.
Oprosti, bio sam zauzet.
Gle, tamo je Rufo, moj učitelj klavira.
Dođi, idemo kod njega.
Možemo li se pridružiti, maestro?
Da, da.
Da, kako da ne.
Neke stvari završe dobro, neke loše.
Sve u svemu, život je lutrija.
Oni nisu moji roditelji, više kao moj ujak i ujna.
I dalje su skupa i jako se vole.
Mjesec dana kasnije Armstrong se spustio na Mjesec. Pretekao me je.
A što mogu? Barem sam sada malo sretniji na ovom planetu.
Odlučio sam postati pisac.
Ako ništa drugo imam dovoljno materijala za priču
pa ako je i vrlo kratka. Zašto ne?
HR titlovi prasimix 01/2013.